Är du okej?
–Här, håll den här. –Älskling, jag kör.
Håll den bara.
Hallå, jag lyssnade på det.
Okej. Säg något.
–Det här är inte säkert. –Det är bra, fortsätt prata.
Jag... Vad ska jag säga?
Prata bara, jag måste ställa in nivåerna.
Ett, första testet.
Ma, mi, mi, mesh, mina M&M's.
Det är bra, fortsätt.
Det här är...
Första testet, min kille är en idiot, första kollen.
Ja, ja, ja, mer.
Nu kör vi igen.
Ja. Och jag känner mig inte säker när vi kör runt berget så här.
Nej, det är bra, fortsätt.
Det är livets vagga, civilisationens centrum.
–Folk har slagits för den, dött för den. –Vad är det där?
Man kan säga att det är det mest kraftfulla som finns på jorden.
Kom igen, damer, visa lite kärlek.
Städtrasor från Summer's Eve. Leve V.
Jättebra. Var kommer det ifrån?
En dum reklamfilm som jag inte fattade.
–Fattade du inte den? –Nix.
Jag är förvånad. Den var jättebra.
–Tack, älskling. –Du kunde ha blivit nästa dummaste
talesperson i världen.
Du är rolig, vet du om det?
–Tack. –Tycker du att min vagina är smutsig?
Är det det du säger?
Ja. Ja, den är ett smutsigt V.
–Är den? –Du har ett smutsigt V.
Har jag någonsin sagt till dig hur smutsig din penis är?
Din kuk.
Åh, tack. Nej, älskling, du har ett V av porslin, ditt V är fläckfritt.
–Det låter bättre. –Japp, varsågod.
Nationalskog – ÅTKOMST VIA FLODEN BLUFF CREEK
–Tagning! –Tänker du säga tagning?
Gör inte det. Då blir det konstigt.
Okej, det är helt ologiskt, men...
Hej, jag heter Jim Kessel. Jag står här vid nationalskogen Trinity längs Route 96,
även kallad Bigfoot Byway.
Jag är här med min flickvän Kelly Monteleone,
och vi planerar att följa i spåren på Patterson–Gimlins berömda film från 1967
i vår jakt efter Bigfoot.
Varför gör du den minen?
Det är bara din grej, så få det att handla om dig.
Nämn inte din flickvän eller mitt namn.
Du vill inte vara med i filmen och nu är du jäkla Stanley Kubrick.
–Det är bra. –Okej.
Hej, jag heter Jim Kessel. Jag står här vid nationalskogen Trinity längs Route 96,
även kallad Bigfoot Byway.
Jag är här vid Bluff Creek
där jag planerar att följa i spåren på den berömda filmen av
Patterson–Gimlin från 1996 i mitt sökande efter Bigfoot.
Okej.
–Är du lite nervös? –Ja.
–Jaså? –Ja. Jag ser det. Jag ser det.
Vet du vad? Jag vill att du tar av de här.
–Okej. –Du måste slappna av
–och bara vara dig själv, om du fattar. –Okej.
Vi kan bara prata och vi kan utnyttja den här vackra platsen.
Okej.
Hej, hur är läget? Jag heter Jim Kessel.
Jag står här vid nationalskogen Trinity längs Route 96, även kallad
Bigfoot Byway.
Jag är här vid Bluff Creek, där jag planerar att följa i spåren på
den berömda filmen från 1967 av Patterson– Gimlin i mitt sökande efter Bigfoot.
Vill ni hänga med?
–Pang! –Snyggt.
–Jaså? –Det var bra.
–Det kändes bra. Jag köper det. –Det var bra.
–Snyggt. Tack, älskling. –Bra, älskling. Ja, inte illa.
–Såg du haglet på skylten? –Vad är det?
Precis här. Och ett kulhål.
Bra, det känns tryggt.
Det är ingen fara.
Du vill inte se korkad ut.
Älskling, jag är rädd för mycket, men inte för att erkänna
–att jag inte tror på Bigfoot. –Jag vet, men bara...
Hur kan du bevisa att han inte finns?
Älskling, jag sa att jag skulle följa med på den här resan
för att hjälpa dig med filmen, och för att du fyller år
och vi ska ha roligt,
men jag tänker inte säga att jag tror på Bigfoot.
Du behöver inte säga att du tror på Bigfoot.
Jag är bara ute efter, typ:
"Han kan finnas, Jim. Jag är inte säker, men du kan ha rätt.
"Det kan finnas något där ute."
Vill du veta varför jag är säker på att han inte finns?
Varför har man aldrig hittat kroppen efter en Bigfoot?
Under all tid som har gått har ingen hittat en? Det är lite konstigt, tycker jag.
När hittade du senast något som hade dött i skogen?
Vet du hur stora områden det finns
–av outforskad skog ute... –Ofta.
Ofta. Visst.
–Brukar du hitta ben i skogen? –Ja!
Vem vet, de kanske begraver kropparna. Inte vet jag.
Det finns ingen tätare skog. Man ser inte en meter framför sig.
Det kan finnas 100 Bigfoot–kadaver
inom en kilometer utan att någon vet om det.
Ja, och det kan finnas 100 döda tomtar där ute också,
men vet du vad? Ingen har hittat dem heller.
Visst, okej. Vi pratar om olika saker.
Är du inte nyfiken
på att veta varför, i tusentals år,
folk över hela världen
har rapporterat att de har sett en apliknande varelse i skogen?
–Inte direkt. –Varför är du här, då?
För att jag gillar att vara med dig.
Vadå?
–Oj då, nu är du arg. –Nej, jag är inte arg.
Älskling, vi kan tro olika saker och ändå vara ett par.
–Det är okej. –Jag vill inte att du ska tycka att jag är galen.
Jag vet att du är galen. Annars hade vi inte varit ihop.
Jag tror bara inte på Bigfoot.
Välkommen till Willow Creek Kul på floden i bergssolen!
–Tagning! –Hej! Älskling.
Förlåt, jag är bara så van att säga det. Okej.
Hej, jag är i Willow Creek, ett Mecka för Bigfoot–samfundet.
Åh, ja.
Var det allt?
–Ja, det var allt. –Okej.
Kolla här.
Hem för BIGFOOT–BURGAREN
"Hem för Bigfoot–burgaren."
Och ammunition.
Jag har aldrig ätit på ett ställe med både och.
–Just det. –Just det.
De hotar med pistol om man inte beställer en Bigfoot–burgare.
Herregud, Jim.
Jag älskar konsten här. Det ser ut som att Bigfoot...
–Ja. –...verkligen gillar munkar och kaffe.
–Rostar han munkarna? –Det kan vara bagels.
Där är den andra.
–De ser ut som vi. –Ja.
Där är jag som ger dig blommor,
och där är du som gör munkar och kaffe.
Jag gör frukost.
Och där skuttar du fram för att ge mig dagens blommor.
Det är fantastiskt.
SAKNAD MARY ANNE DUENDE
Den där flickan ser glad ut för att vara saknad.
Hur så?
Jag borde ta kort på dig,
på hur du skulle se ut om du försvann,
så att jag kan visa hur du ser ut om du någonsin försvinner.
–Okej. –Vi smutsar ner dig.
Visa mig din "saknad–foto" –min.
Jag tror inte att det är...
–Inte? –Nej.
Det här då?
Det är ganska bra.
–Ja. –Ja.
–Men det känns som om alla ler. –Ja.
Du kanske skulle vara glad om du försvann.
Varför skulle jag vara glad om jag försvann, älskling?
Jag vet inte.
Ser du det där?
Då ska vi se på Bigfoot–burgaren.
–Åh, titta här. –Herregud.
Jisses, den har till och med tåmärken.
Titta på den där.
Tror du att det är riktigt Bigfoot–kött?
Nej, älskling, det är bara en Bigfoot–burgare.
Det kan vara riktigt Bigfoot–kött.
Vet du vad som skulle vara kul?
Om hans...
Jaså? Snälla, berätta färdigt.
Jag tänkte säga att det är bra att fötterna är hans mest framträdande kroppsdel,
annars skulle vi kunna äta riktigt stora korvar nu.
Det är en helt annan restaurang, älskling. Jag tar med dig dit någon gång.
–Hur smakar den? –Den är faktiskt riktigt god.
Den är faktiskt jättegod.
–Ja, titta här, älskling. Vad är det där? –Ja.
Va?
–Det är en Bigfoot–målning. –Är det en Van Gogh,
–eller vad tror du att det är? –Ja.
Han kör skottkärra
och gallrar i en trädgård.
–Och han verkar faktiskt kliniskt deprimerad. –Ja.
"Bigfoot ledsen.
"Bigfoot vill inte arbeta i trädgård."
Varför tvingar de honom att arbeta så mycket?
Vet inte, vad tusan är det här?
Det är som att de har honom som daglönare eller något.
"Bigfoot hjälpa dig sätta upp hus för bär."
Jag skulle också undvika människan om jag måste göra sådan här skit.
Ja, eller hur?
Han kanske inte vill arbeta,
–och håller sig undan på grund av det. –Ja.
"Bigfoot trött på att arbeta."
Okej, vi sticker härifrån.
Det här är så bra.
–Det här är alltså staden. –Här är den.
–Där, Bigfoot. –Ja, han är överallt.
–Där är han. Hej, kompis. –Mullig kille.
BIGFOOT AVE STOPP
Jag måste ha den. Bigfoot Avenue.
–Det måste vara här han bor. –Ja.
Är det där vi ska bo?
Åh, ja, Bigfoot Motel.
Jättebra.
Ja. Det här är himmelriket, älskling.
Det här är statyn av den store O–Mah
snidad av Jim McClarin ur ett enormt stycke redwoodträ,
ungefär samtidigt som Patterson spelade in sin berömda film.
Jag gillar hans lugg.
–Gör du? –Den är så luftig.
Men han önskade att han kunde gjort om den
när han hade hört Albert Ostmans berättelse.
Du gör mig verkligen kåt.
Gå dit och ställ dig bredvid den.
–Varför då? –Så att man ser storleken.
–Gå dit. –Folk vet inte hur stor jag är.
Jag kan vara enorm.
Kolla.
Gå närmare!
Han är en snygg kille,
ganska gullig.
Gör inte så, älskling. Älskling, gör inte så,
–på riktigt. –Kan jag hjälpa er?
–Han är ensam. –Kan jag hjälpa er?
Ja, får vi intervjua dig?
Jag sa ju att jag är nybörjare. Okej, nu kör vi.
Hej. Är vi igång?
Hej, jag står här med Nita Rowley,
som har jobbat på Willow Creek besökscentrum
i 20 år. Hur mår du, Nita?
–Jag mår bra, tack. –Bra, jag har en fråga till dig.
Känner du till någon som vet, eller vet du själv
exakt var Patterson–Gimlin såg det de såg?
Nej, det gör jag inte.
Har någon nyligen sett Bigfoot eller en sasquatch i området?
Nej, inte vad jag vet.
Tror du på dem?
Inte alls.
Inte? Okej.
Är det säkert att campa här?
Ni måste se upp
för björnar, bergslejon, skallerormar,
men det är säkert. Man får våga lite.
Känner du till om någon har attackerats av ett bergslejon
eller en björn här ute?
Ja. Jag har inte hört talas om någon björnattack,
utan de går bara igenom soporna och kommer hit för att stjäla mat.
Bergslejonen attackerar.
Vad skulle du göra om du såg Bigfoot, Nita?
Jag förväntar mig inte att få se nån.
Jag skulle inte bli förvånad
för jag tror helt enkelt inte på den.
Vi rullar.
BÖCKER – BIGFOOT BOOKS
Jag hade verkligen tur.
Vi är här på Bigfoot Books med ägaren, Steve Streufert.
Hur är läget, Steve?
Som vanligt. Det är Bigfoot varje dag här i Willow Creek.
Ja, trevligt. Jag hörde att ni var där ute nyss.
–Nej, vi var vid Bluff Creek. –Ja, Bluff Creek.
Ungefär 4,5 mil norrut kommer ni till botten av Bluff Creek,
och det var där Patterson spelade in sin film.
–Ja, naturligtvis. –Och fotavtrycken
–som du kanske har sett. –Ja.
De göts av i Bluff Creek 1958.
Visst.
Det här är alltså Jerry Crews avgjutningar.
Det är från samma spår,
det berömda Jerry Crew–spåret som det togs ifrån.
Det är otroligt.
Och det var förstås därifrån de fick namnet
–Bigfoot. –Ja.
Jobbarna på vägbyggnadsprojektet och skogshuggarna
–hade väldigt konstiga aktiviteter på gång. –Ja.
De byggde en ny väg genom det här unga timret, och
de började hitta fotavtryck på den dammiga vägen
och de kallade den Bigfoot.
Det var visst några som såg den där ute så,
du vet, de stora fötterna tillhörde en varelse...
–Det visste jag inte. –...som även kastade stora bränslefat
på 200 liter och spolar med metallkabel
ner i bäcken,
och vandaliserade deras läger i allmänhet.
Det var därifrån de fick namnet 1958.
Just det.
Den här modellen användes av Roger Patterson.
Han hyrde den och kom hit. Och den är väldigt tung.
–Ja. –Han använde den här för att filma medan
han sprang över ojämnt grus och klippor i en bäck.
De användes också för att göra hemvideor och amatörfilmer som porr.
Det är fantastiskt. Oj, vad tung den är.
Berätta lite mer om Patterson–Gimlin–platsen
och hur man kommer dit.
Okej, ni kan ta en väg som jag kan visa er på kartan,
och åka nerför den. Det är nog enklast så.
–Det vore jättebra. –Ni kommer ner till botten
och det finns en gammal campingplats där.
Och när ni är vid campingplatsen svänger ni åt höger.
Ni måste slå er fram och gå genom skogen.
Det är okej för min flickvän.
Ni går inte vilse.
Följ bara bäckens ljud till vänster och titta på kullen till höger
och gå rakt mellan dem tills ni kommer till en bergsklyfta.
Ni ser att den är utsprängd med stenar och träbråte,
och det är längst ner i filmområdet.
Ni måste alltså ner i bäcken.
Se upp så att ni inte vrickar fötterna.
Är det farligt att ta sig till platsen, eller skulle du...?
Det finns något som vi kallar Bluff Creeks förbannelse.
–Vad är det? –Det hör samman med Bigfoots förbannelse.
Men Bigfoots förbannelse betyder oftast, typ,
att ni kommer att skilja er, att alla era vänner tycker att ni är galna,
att ni blir fattiga, och att ni ägnar alla era dagar åt att leta efter något
som ni aldrig hittar.
Det är en klassiker bland de gamla forskarna,
men det är mer ett skämt.
Sanningen är att ni är mitt ute i ingenstans,
så ni vill inte ge er ut dit utan att vara förberedda.
–Just det. –Det finns ingen mat och inget vatten,
om ni inte vill dricka bäckvattnet och jaga vilda djur.
Det finns bär och sådant, men ni måste känna till de vilda växterna,
så förbered er väl och ta med de verktyg som ni behöver för att överleva,
–okej? –Ja.
Många är inte redo för det.
De tror att det finns en campingplats där med en bajamaja eller något.
Ni vet, ni är inte i...
–Det är fortfarande vildmarken. –Ja, det är inte vildmark rent tekniskt,
men det är ändå ganska vilt. Vi har sett många, många björnar där,
så se upp för dem.
Vi ska träffa Tom Yamarone.
Han är Bigfoot–samfundets Bob Dylan.
Var bor han, Mordor?
–Inga skämt inför honom, okej? –Får jag se honom i ögonen?
Okej, inga skämt.
–Okej, bra. –Vi rullar.
Det här är som jul i juli, för jag står här med Tom Yamarone.
Tom, jag vet att du känner Bob Gimlin.
Det gör jag.
Du kan väl berätta lite om Patterson–Gimlin–platsen?
Ja, den platsen är väldigt avlägsen.
Och det ni kommer att älska när ni kommer dit,
är att det är en djup ravin med en strömmande bäck.
Skogen är tät och ni får känna hur isolerade de var.
De var verkligen i vildmarken.
Hur tror du att de kände sig den dagen när...?
De hade ju letat ett tag
och stötte till slut på det där, du vet, borta vid flodbädden.
Ja, du ska veta att de hade tråkigt...
Inte tråkigt, men de hade inte haft tur fram till dess,
och, pang, de kommer till timmerhögen
och där står en stor, hårig varelse.
Den börjar gå bort från dem och de visste direkt
att de hade vunnit priset.
Om de kunde få den på film. Så Patterson klättrar,
Gimlin ser på och de tror att de har den,
så de var väldigt upphetsade.
Det enda som skulle kunna slå det är en sång om det.
Jag har faktiskt skrivit en.
Mina damer och herrar, Tom Yamarone med Roger och Bob...
...Red ut den dagen, ja.
Jag gillar att spela den för er.
Roger och Bob red ut den dagen
tills timmerhögen kom i deras väg.
De hade tur på Bluff Creek den dagen,
de hade tur när hon gick iväg. Roger och Bob red ut den dagen.
Roger och Bob var borta i en vecka,
och red i skogarna runt Bluff Creek.
De gjorde kartor...
Förlåt, det blev fel.
Det gör ingenting.
–Det är okej. –Det gör ingenting.
Gjorde en film.
De gjorde en film med en Bigfoot där.
Hon gick på två ben och var täckt med hår.
Roger och Bob hade en härlig vecka! Ja!
Al fick ett telefonsamtal.
Roger och Bob, de gick hem till honom.
De berättade om turen,
och Roger sa: "Jag filmade den där filuren!"
Al fick ett telefonsamtal.
LEDIGT
–...kör vi. –Okej.
Hej, jag sitter här med Shaun Whiteguy Sr.
Hon bor i Hoppa–reservatet.
Shaun, du har visst en sasquatch–historia
som du gärna berättar för oss?
Ja, bara en liten historia.
Jag och pappa åkte och campade, du vet, ett kristet... Bryt!
–Det heter Hoopa. –Hoopa. Hoopa. Okej, tack.
Hej, jag sitter här med Shaun Whiteguy Sr,
och hon bor i Hoopa–reservatet.
Du har visst en sasquatch–historia som du gärna berättar för oss.
Ja. När jag var liten, runt åtta år,
ville jag åka på en kristen campingtur med pappa,
så jag frågade honom och han sa ja.
Vi åkte mot Ferndale, i Garberville–området.
Jag var inte säker, men jag vet att jag skulle dit.
Vi följde efter min farbror Tiny och sedan
plötsligt kom en stor svart skepnad in mellan bilarna.
Pappa vred på ratten och vi voltade typ i diket.
Vi tittade upp och där var det en sasquatch som gick framför oss
upp mot ängen. Det var en stor, fyrkantig, öppen äng
och det var träd runt omkring, och vi fick faktiskt se honom
gå framför oss. Han var lång och...
–Han var typ långhårig. –Var du rädd?
Ja, jag var rädd. Jag kunde inte tro det...
Du vet, jag har alltid hört rykten
och alla pratade om att de hade sett den,
och när jag tittade upp och såg honom var han bara stor och hårig,
och gjorde ett konstigt snarkande ljud.
Jag hade aldrig hört det förut.
När han vände sig om och tittade kunde jag bara se hans små bruna ögon
och typ här var det hud runt ögonen.
Det fanns inget hår där, bara hud. Och han tittade tillbaka.
Han gjorde sitt ljud och sedan såg jag bort och blundade
och tänkte: "Nej, kom inte tillbaka."
Jag tror bara inte på Bigfoot.
Vet du hur många nya arter som upptäcks varje år?
20 000 arter varje år.
Visst, okej. Vad tror du den siffran omfattar?
Tror du att det är djur och varelser?
Det är växter, plankton, mikroskopiska organismer.
–Inte det vi pratar om. –Ja, och jag pratar om däggdjur också.
Apor. Vet du att de har upptäckt en trubbnosig apa?
Det är en helt ny art som de inte visste fanns, men de hittade den.
–Ja, men... –Och de hittade aldrig någon kropp,
varken död eller levande, men de hittade den.
Att inte hitta en liten apa i en enorm regnskog som är stor som en kontinent
är inte samma sak som att inte hitta en 400 kg tung, hårig tvåbening,
som strövar omkring i ett tättbefolkat område i nordvästra USA.
Det är inte samma sak, älskling.
–Du är alltså skogvaktare? –Sen 17 år.
–Får vi nämna det? –Det är inte viktigt, så gör inte det.
Okej. Jag sitter här med Troy Andrews, och han vill berätta för oss
om ett otroligt möte. När hände det?
För ett par år sedan. Jag jagade i Orleans.
–Det är där Bluff Creek ligger. –Ja, i närheten.
Förlåt, fortsätt. Ja.
Okej, jag var i skogen med min hund, Bella, en fin tik.
Hon var en golden retriever.
Och hon stack in i skogen och jag ropade att hon skulle stanna,
men det gjorde hon inte. Hon bara fortsatte, och det var konstigt
för hon brukade vara väldigt lydig. Så jag följde efter henne.
Jag ropade och ropade, men hittade henne inte.
Jag ropade, och sedan började jag bli lite nervös
för solen var på väg ner och började bli mörkt.
Jag ropade, och plötsligt hörde jag...
Hon morrade och gnällde och...
Sedan kom ett fruktansvärt morrande, typ stönande.
Det var som ett skrik.
När jag kom dit
var det för sent. Hon var död.
Jag älskade den hunden. Det gjorde ont.
Någon eller något...
hade slitit stackars Bella mitt itu.
På mitten.
Bigfoot.
Nej, det vill jag inte påstå.
Det bor mycket folk i de här skogarna
och de gillar inte att andra stör dem.
–Du vet. –Som vem då?
Som haschodlare och flodfolk, lokalbor...
Jag vet inte. Husdjur och folk försvinner hela tiden här.
Men du nämnde förut när du berättade den här historien
att du hade en känsla av att det kunde ha varit något, en Bigfoot.
Vem eller vad det var vet jag inte.
Jag saknar bara min hund.
Tack, Troy.
–Var det allt? –Ja, det var allt.
–Det var en hemsk historia. –Jag vet.
–Vad tror du dödade hans hund? –Jag vet inte. Det kan ha varit vad som helst.
Ja, han ljög. Han vet vad som dödade hunden.
Allvarligt?
Du tror inte på den killen, men du tror på vilken tok som helst
som säger att sasquatcher finns på riktigt?
Jag vet inte. Jag tror att vi måste tänka om hela grejen med att gå in i skogen.
Det tänker inte jag göra.
Jag går in själv. Du kan stanna i staden om du vill.
Kan vi ha ett normalt samtal om det?
Varför måste det direkt vara antingen eller...
Du är så drastisk jämt.
Jag låter inte en kille förstöra vår resa, okej?
Det finns massor av bra folk här uppe.
Det är så bra.
20 oktober 1967
fick Roger Patterson och Bob Gimlin
952 rutor sanning
och fler bevis behöver inte jag.
–Filmar du det här? –Ja.
Någon vill att vi ska stika...
Så vi borde åka.
Nu åker vi!
Hej då, Bigfoot Motel.
Blir det här bra?
–Ja, det blir bra. –Hej, hur är läget?
Jag står här med Bigfoot själv
och, Biggie, i dag ska vi vandra i Bluff Creek
för att leta efter dig. Hur känns det?
Det är inget skämt.
Okej.
–Ni borde inte åka dit. –Tack. Ha en bra dag.
Förlåt.
Vi tar om det.
–Okej. –Jag står här med Bigfoot och, Biggie,
i dag ska vi komma och leta efter dig. Är det okej för dig?
"Visst, mig väldigt okej." Bra, nu letar vi reda på honom.
Okej.
Det är så vackert här.
Jag vet. Jag skulle kunna flytta hit.
Jag vet inte det. Jag tror inte att jag skulle kunna bo här.
–Varför inte? –Vad skulle jag göra här?
–Jag vet inte. –Jobba på en gård?
Jag vet inte.
Det finns säkert någon bra lokal teater här som du kan vara med i.
Jag har nog gjort all lokal teater jag vill göra, älskling.
Shakespeares kompletta verk av Kelly Monteleone.
–Ja. –Nationalskogen Trinitys konstcenter.
Nej, jag älskar att jag har gjort det, men jag vill göra andra grejer.
Jag vill göra tv och film, och det finns huvudsakligen i Los Angeles.
Jag måste nog dit förr eller senare.
–Vad då, Los Angeles? –Ja.
–På allvar? –Ja.
Okej.
Jag skulle aldrig kunna flytta till Los Angeles. Det är bara skit.
Även om jag flyttade till Los Angeles
skulle jag vara samma person, och du också.
Det vet jag. Jag menar inte dig.
Jag talar om alla andra som man måste leva med där.
En samling galningar.
Förra gången jag var där lade de frukt i min sushi.
–Vem gör så? –Heter det frushi då?
Ja, det tänker jag kalla det. Frushi. Jag gillar det.
Det är en perfekt sammanfattning av allt man behöver veta om Los Angeles.
Tomtarna igen? Jag filmar.
Nationalskogen Trinity,
mer än 8 000 kvadratkilometer outforskad vildmark.
Det kan finnas en hel Bigfoot–flock här ute.
–Eller tomtar. –För det första: Tomtar finns inte på riktigt.
Okej? Bigfoot...
Roger och Bob red ut den dagen
Förlåt. Jag älskar den sången.
Din röst passar för den.
–Tack. –Snyggt.
Och jag har ingen mobiltäckning. Så börjar varenda skräckfilm.
–Tycker du att det är spännande? –Ja.
Jag tror att vi närmar oss.
Hoppas det, för det har varit en lång resa på en smal väg.
Jag slog precis på blinkersen.
–Du behöver nog inte fundera på den. –Det tror inte jag heller.
–Det står någon där. –Vem är det?
Det är bäst att vi stannar.
Hej, hur är läget?
Är det här sista passagen innan PGF–inspelningsplatsen?
Jag är ledsen, men den spolades bort för länge sedan.
Det finns inget kvar där nere.
Just det. Jag har hört det, men jag tror att vi vill kolla på det ändå.
Jag tror att ni vill vända om
och åka tillbaka samma väg
och fortsätta köra tills ni kommer tillbaka till staden.
Jag blev tillsagd att ta den här vägen. Vi har kört hela dagen.
–Kan du stänga av kameran? –Förlåt.
Vi ska nog fortsätta, men tack ändå.
Jag är trött på att vara trevlig. Nu säger jag åt er att vända bilen,
köra tillbaka samma väg, tills ni kommer till staden.
Ni kan komma dit,
köpa ett par t–shirtar och en god bit paj
på Fuck Off Café.
–Okej. –Okej?
–Jim. Okej, vi fattar. –Kan ni inte dra härifrån?
–Stäng av den där jävla skiten! –Okej, förlåt. Vi åker, Jim. Kom.
–Ha en bra dag. –Okej.
Jag borde köra över skitstöveln.
Älskling, vi sticker härifrån. Kom.
Den där killen är inte speciellt glad över att vi är här.
Kastade han precis en jävla sten?
Va? Gjorde han?
Vad ska vi göra nu?
Jag har inte kommit ända hit för att vända på grund av den skitstöveln.
Som tur är vet jag en annan väg.
Jag vet inte om det är en bra idé.
Håll ut bara, okej?
Okej? Kan du det?
–Jag antar det. –Okej.
Vill du att jag ska prata?
Ja.
Hej, hur är läget? Kelly här. Jag är ute och kör med min pojkvän.
Jag vet inte var vi är, men...
Vi är i nationalskogen Trinity.
Skitdjupt inne i nationalskogen Trinity.
Ja, för tusan.
Älskling, vi klarade det. Det här är den riktiga vägen.
–Till vad då? –Vad tror du?
Till Patterson–Gimlins inspelningsplats. Här är den. Det här är på riktigt.
Där fick du, din bonnläpp.
Jag sa ju att jag visste vägen in.
–Det gjorde du verkligen, älskling. –Vad tycker du om det?
Jag tycker att vägen är läskig.
Och vi kör ändå i dagsljus.
Ja.
Hur kom de in? Till häst eller något?
Ja, men det är så här man kommer till PGF–platsen nu.
Skumpa, skumpa.
Sista stoppet från bilen. Vi måste vandra resten av vägen.
Älskling, nu gäller det. Vi ska ta oss dit.
Ja, det ska vi. Kan vi gå ut ur bilen nu?
Det vore underbart. Vi gör det.
Vi är här!
Vi är här. Vi lämnar bilen.
Den här vägen är det, älskling.
Det här är vägen som leder till Bluff Creek.
Till Patterson–Gimlins berömda inspelningsplats.
Vad tycker du?
–Jag hade inte... –Jäklar!
Jag hade inte föreställt mig det så här.
Det är fantastiskt.
Älskling, det här är en dröm som jag har haft sedan jag var åtta år gammal.
–Tack. –Jag är glad att jag är här, älskling. Kom.
–Nu går vi. –Japp. Finns det något Starbucks här?
Hur lång tid sa du att det tar?
–Luften är ren. –Och ännu en briljant iakttagelse.
–Älskling. –Håll käften.
Kolla på den där mossan!
Underbart.
Bajs!
Kolla, det kan vara Bigfoot–skit.
Ja, eller björnskit.
–Eller påveskit. –Okej.
Den är taggig.
Här, älskling, ta kameran.
–Filma mig när jag går igenom. –Visst, varför inte? Gärna det.
–Herregud, är du okej? –Ja.
–Är du? Okej, var försiktig, bara. –Rakt i näsan.
Skit!
–Filmar du det här? –Ja, jag filmar.
Okej.
"Filmar du det här?"
Se upp var du går.
Ja, jag försöker filma och gå samtidigt i ett förrädiskt område.
Ha överseende med mig.
Inte ens en stig.
Vad tusan? Hur ska vi veta att vi går åt rätt håll?
Fortsätt bara, älskling. Snart framme.
Det här är ju löjligt.
Enligt mina beräkningar är vi cirka en timme
till en och en halv från PGF–inspelningsplatsen.
–Stäng av kameran. –Va?
Stäng av...
Vi bestämde oss för att campa här.
Kolla här.
Jim?
–Vänta, jag måste filma här. –Du måste lägga den här...
Det är fantastiskt att tänka på att vi är i samma skog
som Roger Patterson och Bob Gimlin var i
för 45 år sedan när de såg den där varelsen.
–Vad tycker du? –Det är väldigt fint.
Älskling? Älskling, kom hit!
Vad då?
Kom hit, jag vill visa dig något.
–Kom hit, jag har en överraskning. –Har du?
–Ja, det har jag. –Okej, ta hit den.
Nej, nej, kom. Följ mig.
Herregud.
Jag sa ju det.
Det här är helt galet.
Det gjorde du bra.
–Okej, jag hoppar i. –Gör du?
–Ja. –Herregud. Okej.
Så sexigt. Ja.
Herregud!
–Åh, det är kallt. –Är det? Älskling, jag är stolt över dig.
Hur kallt tror du att det är?
Borde jag hoppa i?
Nej.
Jag gillar att du inte tvekade att hoppa i vattnet,
–trots att jag inte hoppade i. –Vad gör min strumpa i trädet?
Vilken strumpa?
Vad konstigt.
–Herregud. –Vad tusan?
Älskling, jag vill hem.
Oroa dig inte. Det var nog bara en björn.
Bara en björn? Underbart, nu känns det bättre.
Okej, hjälp mig bara att sätta upp det.
De är mer rädda för oss än vi är för dem.
Jag vet inte. Jag är ganska rädd för dem.
Stå bara där och filma. Jag tror att det blir mycket bättre.
Säger du att du inte vill att jag ska filma?
Ja.
Vad är det?
–Vad är det? –Jag vet inte, men den lät jättestor.
–Va? –Den var precis bakom mig,
och jag tror att den gick dit.
På allvar?
–Ser du den? –Nej, jag ser ingenting.
Jag hörde den bara.
–Såg du den? –Ja.
–Jag blev skiträdd. –Ja, jag också.
Jag tror att vi har hittat vår besökare.
Herregud. Han hade stora fötter.
–Okej. –Okej, tillbaka in i tältet.
–Vad då? –Ingenting.
Det blir ingen sådan natt. Det hoppas jag att du vet.
Du har släpat ut mig ända hit.
Du vet att jag älskar dig, va?
–Ja. –Och jag har aldrig känt...
Och jag älskar dig.
Jag har aldrig någonsin känt så här för någon.
Och... Kelly...
Vill du gifta dig med mig?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Du kan ju börja med att säga ja.
Jag tycker verkligen om dig.
Det gör jag. Jag tycker bara...
Det är kanske lite tidigt.
Kan vi inte flytta ihop?
Jag har tänkt mycket på det och jag vill verkligen vara med dig.
Flytta ihop, i Los Angeles?
Om du skulle vara villig att göra det.
Ja. Det skulle jag.
–Skulle du? –Visst, Kelly. Kom igen.
–Jag tar väl det, då. –Tar du det?
Så länge.
–Tänker du stänga av den där? –Jag vet inte.
Den kan vara bra för din karriär.
Jaså? Vill du att jag ska ha en sådan karriär?
–Jag kan väl stänga av den. –Ja.
Pip.
–Så. Jag är klar nu. –Snyggt försök. Stäng av den på riktigt nu.
–Älskling, kom. –Hörde du det där?
Hörde vad då?
–Du kan inte tända. –Jag hörde en knackning.
–Vad då knackning? –Knackning.
Jag hör ingenting. Älskling, jag ska försöka sova lite.
Det borde du också göra.
Lägg dig ner.
Kom igen, älskling. Det var ingenting.
Jag vet. Jag ska, jag ska.
Det var säkert ett djur eller något.
Lägg dig igen.
Älskling, kom.
–Kom nu. –Jag ska, jag ska, jag kommer.
–Hörde du det där? –Ja. Jag hörde det där.
Vad ska du göra med den där?
Jag ska se om jag kan se något.
Stäng av den.
Jag fryser.
Det var en knackning.
Jag vet inte vad det betyder.
Sasquatcherna är kända för att slå träbitar mot varandra.
De kommunicerar så.
Det kan vara fallande träd eller något.
–Retas du nu? –Är du allvarlig?
–Det kan ju vara en björn. –En björn...
Det finns djur...
Att ta en träbit och slå den mot en annan träbit?
Björnar kan bryta sig in i bilar, eller vad som helst.
–Har du lämnat mat framme? –Nej.
Det är ingenting, älskling. Sluta.
Du försöker bara skrämma upp mig.
–Jag kanske borde gå. –Kanske...
Va?
Du vet den där killen i staden.
Han sa typ: "Åk inte dit ut."
Han är säkert där ute och jäklas med oss.
Det är möjligt.
Det bor galningar här.
Jag jäklas mer än gärna tillbaka.
Förlåt, det lät som en...
Som vad då?
En vokalisering.
En vokalisering?
–Ja. –Av vad då?
–Sasquatch. –Av en person?
En person kan göra det där ljudet.
Ska vi släcka ljuset?
Tror du att det vore bra?
Vad det än är så försvinner det.
Jag vill inte att det ska försvinna. Det här är bra.
Men det gör jag. Jag vill inte att något ska jäklas med oss där ute.
Jag visste att det här var...
Folk ville inte att vi skulle komma hit, så de jäklas säkert med oss.
Jag vet inte.
Men det verkar ju så.
–Det är skitkallt, så mycket vet jag. –Jag vet.
Lägg armen om mig, jag fryser.
Hörde du någonting?
Fungerar din mobiltelefon här?
Nej.
Den var närmare.
Det lät som att han var i ett annat område.
Det kanske finns mer än en.
Va? Sluta nu.
Kan vargar göra sådana ljud?
Menar du allvar?
Jag försöker komma på vad det är.
Behöver jag säga vad det är?
Älskling, vi är i en enorm skog,
så det kan vara tusen saker.
Tror du fortfarande inte på det?
Jag är jätterädd.
Jag skulle hellre vara i min egen säng.
Vi bad om problem genom att komma hit. Det här är inte bra.
Bara...
Folk blir sura. Vi ger oss in i ett område som man inte ska mucka med.
Vad det än var tror jag att den är borta.
Ja. Vad det än var...
Vad det än var kanske den bara varnade oss för att sticka och...
Det låter som att den är borta nu.
Vad då?
Den är borta, älskling.
Det där är ingen människa.
Vad betyder det? Vad var det där för ljud?
Vi kanske borde släcka, älskling.
Vad är det där?
Det låter som att någon gråter.
Är det en kvinna?
Jag vet inte vad tusan det är.
Det är inte roligt längre. Jag är skiträdd.
Visst, visst, visst.
Tänk om någon behöver vår hjälp?
Det lät som en kvinna som hade ont.
Jag tänker inte gå ut.
Jag tänker inte gå.
Jag tror att vi drar uppmärksamhet till oss genom att ha ljuset tänt.
Vill du att jag ska släcka?
Kanske bara en liten stund.
Jag fortsätter filma.
Visst, men du ska kanske släcka. Den kanske lockas av ljuset.
Det där var något.
–Tänd igen. –Ja.
Det var jättenära.
Vad tusan är det där?
Den är alldeles utanför.
Vad var det där?
Jag vet inte, jag vet inte.
Den försvinner inte.
Den jäkla...
Jäklar!
Nej!
Solen går strax upp och vi drar härifrån.
Det hände några helläskiga grejer här i natt.
Alla möjliga ljud.
Vi fick stenar kastade mot oss, och hörde trä som knackade.
Något knuffade på vårt tält.
Och...
jag behöver knappast säga att vi drar härifrån illa kvickt.
Vi ska inte till inspelningsplatsen.
–Är du beredd? –Beredd så in i helvete.
–Jag tar inte kameran. –Ta den jäkla kameran, allvarligt.
Snälla. Titta på det här.
Såg du det här? Vad är det?
Någon sorts hår eller något.
Bra, Jim, vet du vad? Bra, men vi måste fortsätta.
Vad gör du?
Jag tar med mig det.
Fick vi inte nog i natt? Kom, nu går vi!
Herregud!
Jäklar!
–Kom, Jim. Är du allvarlig? Nu går vi! –Visst, visst.
–Filma bara. –Jag filmar ju.
Bra.
Okej. Du har det, så nu går vi.
Visst, visst, ta det lugnt.
–Jim, vi måste röra på oss. –Jag kommer.
–Kom! –Jag kommer, jag kommer, jäklar.
–Är du okej? –Vilket håll ska vi åt?
Ja. Jag vill bara veta vilket håll vi ska gå åt.
Här, ge mig kameran.
Det här hållet?
Jag kan ha hittat lite bevis nu.
Jim, filmar du dig själv?
Nu går vi.
Du tar täten.
Vi hör galna grejer. Fler ljud.
Jim, skämtar du med mig?
Okej.
Jag visste att det inte var rätt. Jag visste det.
Varför stannar du?
Va?
–Det är samma träd. –Va?
Det var det trädet vi gick förbi för tre timmar sedan.
–Nej, det är det inte. –Jo, det är det, Jim.
Det är samma jäkla träd! Vad snackar du om?
Det var där du hittade håret när vi stannade.
–Det är inte samma träd. –Jo, jag har det på film!
Vi har det, Jim.
Jag tror inte att det är det.
Tror du inte att det är det? Du kan väl titta på filmen?
Den jäkla filmen som du drog ut mig hit för.
Det är inte det. Du överreagerar, okej?
Överreagerar jag? Menar du allvar?
Vi borde ha varit tillbaka nu.
Va? Jäklar!
Det börjar bli mörkt, vad ska vi göra?
–Kom, Kel, nu går vi. –Jag följer inte dig längre.
Herregud! Oj!
Är du okej? Vad tusan var det där?
Kom, älskling.
Är du okej? Kelly?
Är du okej?
Kom, älskling, vi går. Vi måste gå.
Vi vet inte var vi är.
–Jag vet, men vi måste gå. –Jag vill hem.
Det vill jag också.
Älskling, vi måste gå.
Vart ska vi gå? Jag vet inte var vi är.
Nej! Nej, nej.
–Herregud. –Okej, nu går vi.
Nu går vi.
Kom, Kel!
Herregud! Åh nej, åh nej.
Kelly? Kom hit!
Skit också.
Vad är det?
Kom!
Herregud! Nej! Spring!
Helvete!
Vart tog den vägen?
Skit också!
Jäklar, den är tillbaka!
Det är mitt fel.
Hörde du det där?
Vad tusan är det?
Nu går vi.
Kom!
Jäklar!
Sluta!
Hjälp! Hjälp!